Asta Kisielienė: „Gyventi ruošiuosi mažiausiai 100 metų!“
![Asta Kisielienė: „Gyventi ruošiuosi mažiausiai 100 metų!“](https://danielius.net/wp-content/uploads/2024/06/Ekrano-nuotrauka-2024-06-20-191447-850x560.jpg)
Aktyvi, energinga, pilna svajonių ir planų ateičiai yra 65 metų Asta Kisielienė iš Alovės krašto. Ji bendruomenės „Susiedai“, kuri šiais metais minės 20-metį, pirmininkė ir kultūros šviesulys kaime. Lietuviškų amatų puoselėtoja, duonos ir pyragų kepėja. Savo veikla garsina Alytaus rajoną, o puoselėjami senieji amatai traukia smalsuolius ne tik iš Lietuvos.
Iš Aukštaitijos į Dzūkiją
Asta (Bartulevičiūtė) Kisielienė gyvena Švobiškių kaime, Alovės seniūnijoje jau 28-erius metus. Moteris gimė Gailių Durpyno gyvenvietėje Panevėžio rajone. „Mano tėveliai susituokę išvažiavo į Aukštaitiją laimės ieškoti. Bet ilgai ten neužsibuvo. Man sukakus penkeriems metams, atsikraustėme į Pavartėnus, netoli Pocelonių. Mama Gražina čia esančioje aštuonmetėje mokykloje dirbo matematikos mokytoja. Aš baigiau Pocelonių mokyklą, vėliau Daugų vidurinę. Mokykloje gerai sekėsi lietuvių kalba, istorija, užsienio kalbos, išskyrus matematiką, chemiją ir fizinį ugdymą“, – šypsosi Asta, nors jos mama – matematikė! Jauna, nė aštuoniolikos neturinti Asta svajojo tapti teisininke. Po vidurinės mokyklos padavė dokumentus stoti į Vilniaus universitetą. Deja, pirmasis nusivylimas. Tačiau nuo teisės moteris nenutolo. Neįstojusi į trokštamą specialybę, įsidarbino tuometiniame Alytaus liaudies teisme posėdžio sekretore. Po metų kruopštaus darbo, A. Kisielienei pavyko neakivaizdžiai studijuoti teisę Vilniaus universitete. Studijos jai patiko, juo labiau, kad dirbo juridinį darbą. Tačiau sukūrusi šeimą, netrukus susilaukė pametinukių dviejų dukrų. Šeima, užgriuvusi buitis, kasdieninis darbas ir teisininko diplomo neatsiėmė… „Nebaigtas aukštasis. Toks mano išsilavinimas. Bet jo man tais laikais užteko“, – sako pašnekovė. Savo vyrą Joną ji sutiko Pocelonių mokykloje. „Mes kartu ėjome į mokyklą. Jis už mane 3 metais vyresnis“, – tęsia moteris. Tačiau tuo metu nei jausmų, nei minčių būti kartu nebuvo. Asta atvirauja, kad jausmai atsidaro Jonui grįžus iš kariuomenės. „Niekas manimi netiki, kad susituokėme po 3 mėnesių draugystės. Juk mes geris pažystami esame nuo pat vaikystės!“, – pasakoja moteris. Kartu su vyru jau 46-erius metus.
Nuo agitbrigados prie bendruomenės
Alovėje prasidėjo naujas kūrybinis moters etapas, kuris tęsiasi iki šiol. Alovės kolūkyje ji įsidarbino kadrų inspektore ir pirmininko sekretore. Dirbant kolūkyje Asta aktyviai dalyvavo Alovės kolūkio agitbrigados veikloje. Prasidėjus nepriklausomybei, iro kolūkiai, kultūros namus ir finansavimą perėmė rajono valdžia. Moteris prisimena, kad tuo metu buvo labai madingos liaudies, tremtinių dainos, o 2000 metais ėmė pliti požiūris, kad reikia išsaugoti papročius, kultūrą ir tradicijas. Taip staiga buvusi kolūkio agitbrigada transformavosi į Alovės folkloro ansamblį „Susiedai“. O Lietuvai įstojus į Europos sąjungą, prasidėjo dar vienas naujas etapas, paskatinęs steigti bendruomenes. „Mes supratome, kad negalėsime rengti projektų ir gauti ES finansavimo jeigu nesukursime bendruomenės. Mūsų iniciatyvinė grupė, kurią sudarė Alovės folkloro ansamblio nariai, įregistravome bendruomenę ir pavadinome ją „Susiedais“, – apie bendruomenės ištakas pasakoja Asta.
Diplomuota specialistė – 51 erių
Laisvoje Lietuvoje Astos nebaigtas auštojo mokslas nieko nereiškė, ir ji liko tik su vidurinio mokslo atestatu. Kurį laiką dirbo Alovės mokyklos bendrabučio auklėtoja. Tačiau jos tai netenkino. Moteris nusprendė mokytis toliau. 48-erių metų įstojo į Kauno kolegiją. Baigė verslo teisę. Ir iki pensijos, t.y. 2022 metų dirbo Alovės seniūnijoje žemės ūkio vyresniąja specialiste. „Pirmoje klasėje dar mokiausi prie žibalinės lempos, nes nebuvo elektros. O baigiau mokslus valdydama kompiuterį, internetą. Milžiniška technologinė pažanga!”, – pasikeitimais stebisi pašnekovė.
Bendruomenei „Susiedai“ – 20 metų!
Šį penktadienį, birželio 21 d., Alovės bendruomenė kviečia visus į vasarvidžio šventę „Skambanti vasaros gama“ prie nuostabaus Poteronių piliakalnio. „Poteronių piliakalnis ypatingas savo istorija, jo prieigose buvusi didelė gyvenvietė, kurioje virė gyvenimas, klestėjo amatai, prekyba. Šis renginys taip pat ypatingas ir mūsų bendruomenei, nes „Susiedai“ įregistruoti 2004 metais birželio 17 d. Tad kartu paminėsime ir bendruomenės gyvavimo 20-metį“, – sako pašnekovė. Ji pabrėžia, kad bendruomenė jai reiškia ne tik priklausančius narius, bet viso šio krašto žmones. „Mes vienijame ir kviečiame visus. Mums svarbi bendrystė, bendruomeniškumas, ir nesvarbu, ar žmogus priklauso ar ne bendruomenei“, – sako moteris, turinti daug sumanymų ir dėl savęs, ir bendruomenės. „Planuojame šiais metais įgyvendinti 4 projektus, susijusius su Alovės bažnyčia, dvaro istorija, plenerais. Kitais metais norime atnaujinti bendruomenės materialinę bazę. Mūsų pilietinė iniciatyva „Laisvalaikio sala“, susijusi su Alovės centro sutvarkymu, gavo daugiausiai balsų. Kitais metais įgyvendinsime ir šį grandiozinį projektą“, – džiaugiasi pašnekovė.
Tiek darbų ir planų dar laukia, kad energingoji Asta sako: „Gyventi ruošiuosi mažiausiai 100 metų!“
Danielius Jakubavičius