Tradicija tapęs pokštas sujungia žygeivius: 100 km iš Vilniaus į Alytų įveikia be miego
![Tradicija tapęs pokštas sujungia žygeivius: 100 km iš Vilniaus į Alytų įveikia be miego](https://danielius.net/wp-content/uploads/2024/07/ialytu3-850x560.jpeg)
Kuo skiriasi Alytus nuo Vilniaus? 100 kilometrų. Ir, pasirodo, tai yra lengvai įveikiama net pėsčiomis. Jau trečius metus alytiškis Rimgaudas Leonavičius organizuoja pėsčiųjų žygį „Į Alytų“, kurio metu su bendraminčiais eina iš sostinės į Dzūkijos sostinę, o surinktus pinigus skiria autizmo paramos fondui „Pokyčių ambasada“.
Užsuko ir liko gyventi
„Galiu tik pajuokauti, kad visi keliai veda į Alytų. Niekada nebūčiau pagalvojęs, kad ir maniškis čia atves, bet dabar tuo labai džiaugiuosi“, – juokiasi IT projektų vystytoju dirbantis vyras, kuris prieš trejus metus su šeima iš Vilniaus atsikraustė gyventi į šį miestą.
Rimgaudas pripažįsta, kad dairėsi naujos vietos, kur galėtų gyventi ramiau, turėtų daugiau vietos ir laiko trims dukroms, bet į Alytų užsuko atsitiktinai.
„Su žmona šį miestą tik pravažiuodavom, o vieną savaitgalį nusprendėme užsukti apsidairyti įdėmiau. Tą pačią dieną jau kalbėjomės dėl nekilnojamo turto čia ir persikraustymas į Alytų buvo puikus sprendimas visai šeimai“, – nė kiek nesigailintis pokyčių kalba vyras.
Nors Leonavičių atvejis išskirtinis dėl to, kad nė vienas iš šeimos narių nėra nei alytiškis, nei dzūkas, atsikeliančių gyventi čia daugėja. Tą rodo ir statistika – gyventojų skaičius po ilgos pertraukos Alytuje auga ir vėl perkopė 50 tūkstančių skaičių.
![](https://danielius.net/wp-content/uploads/2024/07/ialytu1-1024x768.jpeg)
Idėja gimė susilažinus
Šis žygis skirtas paskatinti visus atvykti apsilankyti ar net paskatinti atsikraustyti gyventi „Į Alytų“. Jei 100 kilometrų įveikiami pėsčiomis, atstumas nuo sostinės automobiliu yra daug lengviau įveikiamas. Alytus vis dar turistų dažnai aplenkiamas miestas, nors veikti čia tikrai yra ką – šiais metais atsidarė kempingas, traukinio vagone įsikūrė muziejus–kavinė, o buvusioje sinagogoje vyksta pasaulinio lygio parodos.
„Žygio idėja gimė susilažinus su draugais – sužinojau, kad žirgu nepavyks vienu ypu nujoti tokio atstumo, reikia jį ilsinti ar pakeisti. Nustebęs pasakiau, kad „o aš tai galėčiau“. Taip ir prisikalbėjau – teko įrodyti, kad nemelavau“, – juokiasi R. Leonavičius.
Pirmais metais žygeiviui kompaniją palaikė draugai, antrais atsirado ir socialiniai partneriai – autizmo paramos fondas „Pokyčių ambasada“.
„Ilgas žygis yra panašus į žygį, kurį kasdien eina autistiškų vaikų šeimos. Vienam šis kelias yra beprotiškas ir neįveikiamas, bet su bendraminčiais ir palaikymu, įveikiamas ir net kartais smagus, nes niekada nežinai, kas laukia kelio pabaigoje ir net pats save gali nustebinti. O ką kalbėti apie vaikus? Nevalia jų „nurašyti“, nes mes nežinome, kaip pasikeis žygiuodami per savo gyvenimą ir įveikę kiekvieną etapą”, – sako fondo vadovė Klementina Gruzdienė.
Visos surinktos lėšos žygio metu bus skiriamos keisti visuomenės nuostatas, autistiškų vaikų logopedų ir ergoterapeutų užsiėmimams. Žygio metu kartu keliaus ir fondo atstovai, kurie kilometrus padės įveikti kalbėti apie tai, kaip svarbu yra pokyčiai praveriant duris neuroįvairovei.
![](https://danielius.net/wp-content/uploads/2024/07/i_alytu-768x1024.jpeg)
Skirtingos žygio atkarpos
Norintys palaikyti tiek autizmo paramos fondą, tiek idėją pakviesti žmones užsukti į Alytų kviečiami prisijungti prie žygio jau rugpjūčio 10 dieną, šeštadienį anksti ryte. Tikslią žygio starto vietą gaus visi įsigiję bilietus.
Žygiuoti galima pasirenkant skirtingą atstumą – nuo Vilniaus iki Senųjų Trakų (20 km.), iki Grendavės (50 km) nuo Grendavės iki Alytaus (žygiaviams naktį 50 km), nuo Junčionių iki Alytaus (20 km) arba visą 100 km nuo Vilniaus iki Alytaus. Planuojamos poilsio pertraukėlės kas 10–15 km. Žygis yra be nakvynės.
![](https://danielius.net/wp-content/uploads/2024/07/ialytu2-1024x768.jpeg)
Žygeivių pasitikimas planuojamas rugpjūčio 11 d. 11 val. ant Baltosios rožės tilto Alytuje.
„Skirtingai nuo kitų masinių ėjimų, žygiuojame visi kartu, prisitaikydami prie kitų tempo, susipažindami ir bendraudami. Juk svarbiausia, ne įveikiami kilometrai, o smagus laikas žygiuojant”, – įsitikinęs R. Leonavičius.